BANK-LIGA NARRET POLITIET
1,5 år tidligere
- De gikk fri! - Jeg så det.
- Hele familien Waters fikk gå fri. - Ja da...
- Hvordan klarer de det hver gang? - De er dyktige.
De er grådige. Neste gang tar vi dem på fersken.
Hvordan?
HVEM STJAL VÅRE TO MILL?
Et år tidligere
- Gikk det ikke? - Det vet alltid at vi kommer. Hvordan?!
- De er dyktige. - De gir seg aldri.
Ikke vi heller.
POLITIET FELTE IKKE WATERS
Et halvt år tidligere
Waters-gjengen går fri - igjen!
3 måneder tidligere
- Greg! - På fersk gjerning!
Det er eneste mulighet. På fersk gjerning.
I går
ALARMER UTKOPLET HACKING PÅGÅR
- Er de fremdeles blokkert? - Ja. Veldig effektivt.
- De er nok såre fornøyd. - Det er de nok.
- Sett i gang. - Nei, det er din arrestasjon, sjef.
- Du har aldri sagt "sjef" før. - Når du er god, så...
Det er ikke ofte jeg har gode dager.
- I dag er en god dag. - Ikke for Waters.
Ti mann på taket, utgangene sikret. Banken er stengt, så ingen gisler.
- Unnskyld. Fortsett. - Inngangen sikret.
Davies, Willow og Christie kommer med utrykningsenheten.
- Jeg må sjekke. - Ham?
HJELP BAKER STREET NÅ
HJELP MEG, VÆR SÅ SNILL
- Jeg må gå. Du pågriper dem. - Nei.
- Jo da, det går fint. - Da får Jones all kred for dette.
Spiller ingen rolle. Jeg må gå.
Full utrykning til Baker Street. Med en gang!
- Hva er det? - Dette er vanskelig.
Verste jeg har måttet gjøre.
"Glimrende forlovelsestaler". - Vet du noe morsomt om John?
- Hva? - Jeg må ha anekdoter.
Du har vel ikke anstrengt deg?
- Hysj, Mrs. Hudson. - Jeg har ikke sagt noe.
Du tenker ut et spørsmål, og det er vondt å se på.
- Jeg trodde det var du som spilte. - Det var det.
- Jeg komponerer. - Du danset.
Jeg gjorde en live-test. Hva gjør du her?
Jeg kom med morgenteen din. Du pleier å sove da.
- Bærer du opp teen min? - Hva trodde du?
- Jeg trodde det bare skjedde. - Din mor har mye å svare for.
Jeg har en hel liste. Og Mycroft har en mappe...
Da var den store dagen her.
- Hvilken stor dag? - John og Marys bryllup.
De bor sammen, skal i kirken, ha fest, reise bort og bo sammen. Er det stort?
- Ekteskap forandrer folk. - Nei da.
Det forstår ikke du, som alltid bor alene.
Din mann ble henrettet for dobbeltdrap. Du er ingen samlivs-reklame.
Ekteskap forandrer folk mer enn du kan tenke deg.
- Giftsprøyter også. - Min bestevenninne Margaret...
...var forlover. Vi skulle være venner for alltid. Siden så jeg henne ikke.
- Ingen kjeks? - Tomt.
Hun gråt hele dagen og sa at en epoke var over.
- Er ikke butikken åpen? - Hun hadde nok rett.
Hun gikk tidlig. Hvem går tidlig fra et bryllup?
- Så trist. - Ja. Men du har mye å gjøre.
- Nei da. Jeg har tid... - Kjeks!
- Jeg skal prate med din mor. - Prøv. Hun forstår fint lite.
Greit.
Klar til dyst.
Gratulerer! Stå der, så jeg får et bilde av de nygifte.
Bare brudeparet.
- Sherlock? - Unnskyld.
Greit. Tre, to, en... Appelsin!
Den berømte Mr. Holmes. Hyggelig å hilse på deg.
- Men ikke noe sex. - Hva?
Slapp av, jeg tuller bare. Det er tradisjon at forloverne...
- Jaså? - Men ikke noe krav.
Er du hypp på det, ta han i blått. Nyskilt lege med rødbrun katt.
Bor i en ombygd låve og har potensproblemer.
Kanskje ikke noe å satse på likevel.
- Det var en slutning for mye. - Du blir nyttig å ha.
Hyggelig å hilse på deg.
- Du er nydelig, Mary. - Takk.
- David! - Gratulerer!
Du ser...kjempefin ut. - John, gratulerer. Du er heldig.
David, dette er Sherlock.
Ja, vi har allerede hilst.
Hvilke oppgaver har jeg som brudesvenn, da?
- Mary først. - Hva?
Dere var sammen.
- For lenge siden. Nå er vi venner. - Jaså?
Når hun tvitrer, svarer du alltid innen fem minutter. Så du får SMS om det.
Dine Facebook-bilder av paret fokuserer på Mary, mens John er borte.
Det betyr ikke at jeg fremdeles er interessert.
Du tilbød trøst ved tre anledninger. Hvordan forklarer du det?
Fra "venn" til "bekjent".
Dere kan treffes tre ganger i året med John til stede.
Jeg kommer til å følge med deg.
Det er sant som de sier: Du er psykopat.
Høytfungerende sosiopat. Med ditt nummer.
Takk for at dere kom.
- Godt jobbet i kirken, Archie. - Han har tødd opp. Hva gjorde du?
Du smiler pent til brudens side, så til brudgommens, så ringene.
- Så må du gå i dress. - Nei.
- Hvorfor? - Voksne liker sånt.
- Jeg skal spørre en voksen. - Du er jo detektiv.
- Jepp. - Har du løst drapssaker?
- En haug. - Får jeg se?
OK, da.
- Hva er det i øynene? - Mark.
- Du lovte å gi ham noen bilder? - Hvis han oppfører seg.
- Halshugginger. - Koselig landsby.
Stå sånn.
Takk.
Jeg er skrubbsulten. Jeg sultet for å få kjolen på.
- Han virker hyggelig. - Lukter av to sterke deodoranter.
- Svetter når han blir stressa. - Takk, men nei takk. Vennen, da?
I et fast forhold, men er rundbrenner. Vanntett mobilfutteral.
Men huden tyder ikke på utendørsarbeid.
Han tar mobilen med i dusjen så ingen skal se SMS-er og e-post.
Kan jeg beholde deg? Trenger du en kollega?
- Ingen Harry? - Nei, kommer ikke.
Jeg regnet ikke med henne, og hun og gratis alkohol funker dårlig.
- Oi. Jøss. - Er det...?
Der har vi altså major Sholto.
Han snakker sjelden om sin gode venn.
- Han snakker om ham hele tiden. - Om ham?
- Jeg valgte vinen, men den er grusom. - Er det ham han prater om?
...veldig hyggelig at du kom, sir.
- Jeg vet at du ikke liker sånt. - For gammelt vennskaps skyld, Watson.
- John. Jeg er glad for å se deg. - I like måte.
- Trives du i det sivile liv? - Ja, jeg tror det.
- Sluttet hos hjernekrymperen? - Jeg går dit av og til.
Terapi kan hjelpe.
- Hvor bor du nå? - Langt av lei. Ukjent for deg.
- Jeg har aldri hørt ham si navnet. - Han ble en enstøing etter...
Tenk at han kom. John har aldri møtt en som er så usosial.
Er han den mest usosiale? Det er derfor John spretter rundt ham som en valp.
Sherlock, ingen av oss kom først, vet du.
- Ikke smil. - Mitt bryllup!
- Hva vil du? - Hvorfor er du andpusten?
- Arkivering. - Sex eller trening. Sikkert det siste.
- Hva vil du? - Ha et kjapt svar.
- Et svar? - Det er tidsnok, selv i ellevte time.
- Herre min... - Biler kan skaffes. Privatfly også.
Det var i dag, ja. Nei, jeg kommer ikke i aftenselskapet.
- Som du så fint kalte det. - Synd.
- Mary og John blir veldig... - Lettet over mitt fravær.
Hver fest trenger et spøkelse.
Dette er den store dagen.
- Da ses vi vel oftere. - Hvorfor?
- Akkurat som før. - Nå forstår jeg ikke.
John og Mary. Ekteskapslykke.
Jeg ser det som begynnelsen på noe nytt.
Hva? Talende taushet.
Best at du får gå. Du skal vel holde tale eller noe?
- Hva? - Kaker. Karaoke. Mingling...
Sånn gjør folk. De gifter seg. Jeg advarte deg om å engasjere deg.
Det er jeg vel ikke. Jeg kunne ikke si nei til John.
- Ikke engasjert. - Jeg tror deg.
Ha en vidunderlig dag, og hils brudeparet.
- Greit. - Forresten!
Husker du Rødskjegg?
- Jeg er ikke et barn lenger. - Nei, det er du ikke.
Hygg deg på ditt uengasjerte vis.
Brudgommens forlover.
Mine damer og herrer, venner og familie, og...
...andre.
Og...
Greg, jeg kom på noe.
- En hjerne? - Tenk om Sherlock må være forlover.
- Det er klart, han er jo... - Da må han holde tale. Foran folk.
Virkelige mennesker som faktisk hører på ham.
- Hvor ille kan det gå? - Helen-Louise lurte nok på det.
Helen-Louise?
- Hei, kjære. - Hvis John skulle spørre Sherlock...
- Mener du talen? Det går fint. - Det er jo ikke bare talen.
Mrs. Hudson? Alt i orden?
Jeg skulle til Sherlock og trodde du...holdt på å dø.
Unnskyld!
- Hva er det? - Telegrammene...
- Unnskyld? - Beklager...
Telegrammene.
Ja visst.
Først telegrammene.
Det er ikke ordentlige telegram, bare en bryllupstradisjon.
Det kan man jo aldri få nok av.
"Til Mr. og Mrs. Watson: Beklager jeg ikke kunne komme. Hell og lykke."
"Til John og Mary: Alt godt på deres store dag. Varme hilsener og..."
"...store, myke klemmer fra Stella og Ted."
"Kjære Mary..."
"Snuppa."
"De beste ønsker fra Cam. Skulle ønske familien hadde fått sett dette."
"Stor dag..." "Den store dagen..." "Hjerteligste..." "Hjerteligste..."
Folk er glade.
John Watson.
Min venn John Watson.
John...
Første gang John nevnte dette, ble jeg først forvirret.
- Hva var den lyden? - Mrs. Hudson som lo.
- Trodde hun pinte ei ugle. - Hun lo.
- Kunne vært begge. - Opptatt?
Prøver å holde meg sysselsatt. Det er så tungt ikke å røyke.
- Kan jeg forstyrre? - Ja visst.
- Te? - Nei takk.
Det store spørsmålet.
- Den beste mannen. - Den aller beste...
- Hvem tror du? - Billy Kincaid.
Bøddelen. Jeg vet ingen bedre. Donerte penger anonymt.
Han reddet tre sykehus og finansierte det beste barnehjemmet i nord.
Av og til henrettet han folk.
- Men ser man på de han reddet... - Til bryllupet.
Jeg trenger en forlover. Ingen drapsmann.
Gavin? Gavin Lestrade. Han er jo mann og flink til sånt.
Greg. Han er ikke min beste venn.
Ja, Mike Stanford. Han er grei, men jeg lurer på om han takler...
Mike er bra, men ikke min beste venn.
Sherlock, dette blir den viktigste dagen i mitt liv... Jo da.
Jeg vil stå der med de to jeg er mest glad i her i verden.
Ja.
Mary Morstan...
Og...
...deg.
Først forsto jeg det ikke.
Så sa jeg at jeg var både smigret og forbauset.
Jeg forklarte at jeg var en smule nervøs.
Sherlock?
Jeg lovte å utføre oppdraget, som for meg virket svært krevende.
Jeg takket for tilliten og antydet at jeg nesten var rørt.
- Nå begynner det å bli nifst. - Men jeg hadde ikke snakket høyt.
Altså...
- Mener du...? - Ja.
...at jeg er din...beste...
- ...mann. - ...venn?
Klart det.
Klart at du er min beste venn.
- Hvordan var den? - Helt grei, overraskende nok.
Du må holde tale.
Det er gjort, det er gjort...
Det er gjort...
Jeg kan ikke gratulere deg.
Følelser, og især kjærlighet, går imot den kalde logikk jeg setter høyest.
Jeg ser bryllup som en hyllest til alt falskt, bedragersk,-
- irrasjonelt og sentimentalt i vår moralsk tvilsomme verden.
Vi hyller det som kan bety slutten på vår verden og kanskje hele vår art.
- Men nå skal vi snakke om John. - Gjerne.
Jeg drasser ikke rundt på en hjelper av sentimentale grunner.
Hans gode egenskaper glemmes i hans besettelse av meg.
Saken er at mitt påståtte skarpe intellekt tydeliggjøres-
- i kontrast med det totale motstykket John er.
Bruder pleier ofte å velge høyst ordinære forlovere.
Her er en parallell. Det er jo gjennom kontraster Gud framhever det beste.
Hvis han ikke var en tåpelig fantasi for å gi et yrke til familiens dåre.
Det jeg prøver å si, er at jeg er den mest-
- utrivelige, uhøflige, uvitende og ufyselige drittsekk-
- man kan være så uheldig å møte.
Jeg avfeier de dydige. Jeg er blind for skjønnhet.
Jeg forstår meg ikke på lykke.
Jeg misforsto spørsmålet fordi jeg ikke trodde at jeg var noens beste venn.
Og absolutt ikke til det modigste, snilleste og klokeste-
- mennesket jeg har kjent.
Jeg er en tåpe, men din omsorg og usvikelige vennskap redder meg.
Siden jeg tydeligvis er din beste venn, kan jeg ikke gratulere partnervalget.
Nå kan jeg det.
Mary, jeg sier at du får mannen du fortjener,-
- og større ros kan jeg ikke gi.
John, du har gjennomlidd krig, skader-
- og tragiske tap... Jeg beklager virkelig.
I dag sitter du mellom-
- kvinnen du har tatt til kone og mannen du har reddet.
Med andre ord, de som elsker deg mest i verden.
Jeg snakker for oss begge når jeg sier at vi aldri vil svikte deg.
- Stopp meg hvis jeg klemmer ham. - Aldri.
Nå skal vi ta noen morsomme historier om John.
- Hva er det? Hvorfor gjør dere det? - Sherlock...
- Gjorde jeg noe galt? - Slettes ikke.
- Jeg er ikke ferdig. - Jeg vet det.
- Noe morsomt om John... - Kan jeg sette meg først?
Så tar vi morsomme historier om John.
Fint om dere kunne lette litt på stemningen, takk.
Morsomme historier om John finner man lettest på Johns blogg.
Den beskriver vår tid sammen. Han romantiserer, men sånn er han jo.
Vi har hatt noen merkelige saker: Den hule klienten...
Giftkjempen...
Ned, John!
Frustrerende saker...
Hva er det?
En sinnsforvirret fransk tikjemper satt omgitt av 1812 fyrstikkesker.
- Alle tomme unntatt denne. - Hva er i den?
Helt uforklarlig.
Rørende saker...
Hun ringer på.
Nei, hun ombestemte seg. Nei, hun ringer på.
Nei, nå går hun.
- Hun går. Nei, hun kommer tilbake. - Kjedelig klient. Kjent atferd.
Vingling på fortauet betyr en kjærlighetsaffære.
Og elefanten i rommet...
Men til denne store begivenheten vil vi ha noe helt spesielt, ikke sant?
Den blodige gardisten.
Jobbet du med din halvdel av kirken? Det ser tynt ut.
Den foreldreløses lodd. Jeg har kun venner.
- Orgelet begynner å spille kl. 11.48... - Det er to uker til. Slapp av.
- Jeg er helt avslappet. - Vi fortsetter med middagen.
- Johns kusine. Ved hedersbordet? - Hater deg.
- Seriøst? - B-post. Billig kort.
Fra bensinstasjon. Løst frimerke. Hun sløste ikke med spyttet.
- Hun får sitte ved toalettet. - Ja.
Hvem andre misliker meg?
- Takk. - "Uvurderlig maleri tatt." Interessant.
- Bord fire. - "Min mann er tre personer."
- Hvem er major Sholto? - Johns gamle sjef. Kommer neppe.
- Jo da. - Da må han svare.
"Min mann er tre personer." Interessant.
- Han har tre ulike føflekker. - Identiske trillinger. 1 på 500 000.
Den løste jeg herfra. Nå - servietter!
Svane eller Sydney-operaen? En detektiv må kunne så mangt.
- Du lyver. - Jeg avslørte en gang et alibi...
- Nei. Jeg vet når du lyver. - YouTube.
Opera-huset, takk. Vent, jeg vibrerer visst.
Hei, Beth.
- Ja, hvorfor ikke? - Er det Beth, gjelder det meg.
- Han skjønner snart at Beth er tull. - Han ser på servietter. Han er livredd.
Når man frykter noe, ønsker man at det skjer fort.
- Han gjør det. - Hvorfor er vårt ekteskap en trussel?
- Vi kommer fremdeles til å gjøre ting. - Bevis det. Finn en ny sak.
- Jeg prøver. - Gå ut og vis at alt er som før.
Det skjedde bare...
Sherlock? Kompis...
Jo, altså... Jeg har luktet på 18 ulike parfymer-
- og smakt på ni ulike kaker, som alle smakte likt.
- Jeg liker brudepikene i purpur. - Lilla.
Alle avgjørelser er tatt, og jeg skjønner ikke halvparten av dem.
Jeg er lei av å late som jeg mener noe. Før hun kommer...
- Velg noe. Hva som helst. - Hva for noe?
En sak. Innboksen er smekkfull.
- Få meg vekk herfra. - Vil du ta en sak? Nå?
- For min skyld. - Jeg skal få deg vekk herfra.
"Mr. Holmes, jeg heter Bainbridge og er menig i Dronningens garde."
"Jeg har et problem - for ubetydelig til å ta opp med befalet."
"Jeg tror noen forfølger meg. Turister er en del av jobben,"-
- "men dette er noe annet. Noen holder meg under oppsikt."
"Tar bilder av meg hver dag."
"Jeg vil ikke si noe til majoren, men det plager meg."
- Uniformsgal? Jenter liker soldater. - Nei, marinegaster.
Bainbridge tror plageånden er en fyr. Kan vi ikke undersøke saken?
- Det er 40 soldater og befal. - Hvorfor akkurat ham?
- OK. - Ha det.
- Jeg må ha hjelp til å velge...sokker. - Slips.
- Vi sier sokker. Finn de rette. - Ja, for å matche...
- Dressen. - ...slipset.
- Det tar vel en stund. - Er frakken der?
- Jeg tar ham ut og lufter ham. - Ja. Du lovte jo å finne en sak.
- Kommer du? - Kommer.
Taxi!
- Vi skal møte menig Bainbridge. - Han er på vakt.
Jeg sier fra til ham når han er ferdig. Om en time.
- Får de opplæring, tror du? - Opplæring?
I å motstå fristelsen til å klø seg i baken.
Afferente nevroner i det perifere nervesystemet.
Rumpekløe.
Hvorfor omgås du ikke din tidligere sjef?
- Sholto. - Tidligere sjef?
- Det høres ut som jeg har en nå. - Men det har du jo ikke.
- Var han ikke krigshelt? - Alle syntes ikke det.
Han ledet en gruppe med ferske rekrutter i strid.
Det er vanlig som tilvenning, men det gikk galt.
Alle døde unntatt ham.
Pressen var nådeløs. Han får flere dødstrusler enn deg.
Hvorfor er du plutselig interessert i et annet menneske?
Jeg småprater.
- Det var siste gang. - For å skifte samtaleemne...
Du vet vel at ingenting forandres selv om jeg og Mary gifter oss?
- Vi jobber som vanlig. Hvis du lurte. - Jeg lurte ikke.
Saken er at Mary har snudd livet mitt på hodet.
Alt er forandret.
Men det er det to som har gjort de siste årene.
Og...den andre er...
...en kødd.
- Tør jeg spørre hva dette gjelder? - Det er et personlig anliggende.
Ingenting er "personlig" hva angår mine soldater.
- Hva vil du? - Jeg skal foreta en gransking.
For pressen? Grave etter kongelige nyheter?
- Nei, jeg er kaptein Watson fra... - Pensjonert.
Kanskje du selger bruktbiler.
Bainbridge? Du har besøk.
Bainbridge?
Jeg kjenner deg.
Fra avisene.
Du henger sammen med detektiven med den teite hatten.
- Hva vil Bainbridge med en sånn? - Det kan jeg ikke røpe.
"Ikke røpe"? En soldat i mitt regiment får ikke leke spion.
- Sir! - Hva er det?
Bainbridge. Han er død.
Herregud!
- Kan jeg få se? Jeg er lege. - Hva?
Sersjant, pågrip ham. - Er du lege også nå?
- Kan jeg få undersøke ham? - Han her snoket rundt.
Så det var poenget - distrahere meg så han kunne drepe Bainbridge.
Drepe ham med hva? Hvor er våpenet? Bare ransak meg.
Bainbridge kom rett fra vakt. Når skulle det ha skjedd?
Du stakk ham før han gikk inn i dusjen.
Han er våt og har sjampo i håret. Det skjedde i dusjen.
Den var låst innenfra.
- Du klatret over kanten. - Da hadde jeg vært våt.
Major, jeg er John Watson, infanteriet.
Tre år i Afghanistan. Erfaring fra Kandahar, Helmand og Barts sykehus!
La meg få undersøke liket!
Takk.
- Selvmord? - Nei. Ingen kniv.
Her... Han har et sår i buken.
Nesten usynlig.
Mann stukket i hjel. Intet våpen. Døra låst innenfra.
- Det er bare én vei inn hit. - Sherlock, han puster fremdeles.
- Hva gjør vi? - Skjerfet. Med en gang!
Ring etter ambulanse!
- Ring! Pleier, trykk hardt her. - Pleier?
Man tar det man har. Trykk på såret. Stephen? Hold ut.
Bainbridge hadde stått vakt i timevis. Ingen hadde sett noe rart.
Like etter var han nesten død av et stikksår.
Det fantes ikke noe våpen. Hvor ble det av?
Folkens, tenk dere en morder som går gjennom vegger.
Et våpen som forsvinner. Men bare én ting er virkelig enestående.
Vil dere gjette?
Kom igjen. Vi kjører en spørsmålsrunde.
Scotland Yard, har du en teori? Du er jo etterforsker, på et vis.
Hvis kniven ble skutt gjennom...
...gitteret på ventilen, en eller annen slags katapult.
En liten fyr kunne krype inn.
Vi leter etter en dverg.
Genialt. Nei. Neste!
- Han stakk seg selv. - Hvem var det? Tom?
En teori?
Han prøvde å begå selvmord med en kniv lagd av komprimert blod og bein.
Den gikk sund inni kroppen. En slags kjøtt...
- ...dolk. - "En kjøtt-dolk"?
- Sett deg. - Nei.
Denne forbløffende saken har bare ett interessant aspekt.
Samme aspekt som vanlig: John Watson.
Mens jeg prøvde å løse et mord, reddet han et liv.
Noen mysterier er verdt å løse, og noen historier er verdt å fortelle.
Verdens beste og modigste fyr. Dessuten kan han ting.
Unntatt bryllupsplanlegging og servietter.
Men det er det mest genialt planlagte drapsforsøket jeg har sett.
Jeg vet ikke om noen bedre "låst-innenfra"-gåte.
Jeg må jo også fortelle pinlige ting om John.
Hvordan ble det gjort? Knivstikkingen?
Det vet jeg ikke. Jeg klarte ikke å løse det.
Sånt skjer. Det er svært skuffende.
Utdrikkingslaget var pinlig.
Her er det mye å ta av, men jeg har valgt det beste.
Døgnflua
"Drapsåsteder"? Åsteder for drap?
- Pubrunder må ha et tema. - Ta t-banestasjoner.
- Koplingen er en pub på hver gate... - ...der dere fant et lik.
- Så flott. Hva skal jeg gjøre? - Vi må unngå å bli dårlige.
- Du er kjemiker. Regn det ut. - Jeg har ingen personlig erfaring.
- Men jeg drikker ofte? Som en fyllik? - Nei.
- Du ser...ut til å ha det bra. - Det har jeg.
Hvordan er det med...
- ...Tom? - Han er ikke sosiopat.
Og vi har mye sex.
Greit... Regn ut alkoholmengden som holder oss lystige hele kvelden.
- "Brisen." Bra. - "Pisse i garderober." Dårlig.
- To øl, takk. - Pint?
443,7 milliliter.
Følger vi en tidsplan?
Skål.
Der borte. Doet. Du må snart...
Etterpå. Jeg må på do.
- Hva? - Ingenting. Gå med deg.
- Hvor lenge? - Hva?
- Angi avgitt volum... - Hold munn.
En til. Han må ikke se det.
Skål.
Jeg kjenner Ash. Ikke prøv å påstå noe annet.
Nå holder det! Stå der.
- Sånn. - Jeg kjenner Ashton.
Jeg er internasjonalt kjent.
- Er du internasjonalt kjent? - Nei, jeg er ikke internasjonalt kjent.
Jeg husker ikke hvorfor.
Noe med forbrytelser, tror jeg.
- Er dere hjemme allerede nå? - Hva er klokka?
Dere var bare ute i to timer.
- Er jeg en grønnsak? - Du eller den der?
- Festlig. - Takk.
- Ingen grønnsak. - Din tur.
- Er jeg menneskelig? - Iblant.
- Iblant går ikke. Må være... - Ja.
- Mann? - Jepp.
- Høy? - Ikke så høy som folk tror.
- Hyggelig? - Sånn passe...
- Glup? - Det vil jeg si.
- Er jeg viktig? - For enkelte.
Liker folk meg?
Nei. Du går dem gjerne på nervene.
- Er jeg kongen av England? - Vi...
- Du vet vel at vi ikke har konge? - Ikke? Din tur.
Er jeg en kvinne?
- Hva? - Ja.
Er jeg pen?
Denne.
Skjønnhet er resultatet av barndoms- inntrykk, påvirkning og forbilder.
Er jeg ei pen dame?
- Jeg vet ikke hvem du er. - Du valgte det!
- Jeg navnet fra avisen. - Du skjønner ikke denne leken.
Jeg er menneske, ikke så høy,-
- sånn passe hyggelig, glup,-
- viktig for enkelte, men jeg går folk på nervene.
Nå vet jeg det. Jeg er deg.
- En klient. - Hei.
- Kom inn. - Hvem av dere er Sherlock Holmes?
Jeg pleier sjelden... Jeg går ikke ut med menn så ofte.
Han virket hyggelig. Det virket som vi raskt fant tonen.
Vi hadde en kveld sammen. Middag og interessante samtaler.
Det var herlig.
Jeg skulle gjerne ha gått lenger, men jeg tenkte:
"Nei, dette er så bra. Jeg tar det med ro."
Vi ga hverandre nummeret, og han skulle ringe, men...
Kanskje han ikke var like interessert som meg,-
- men jeg syntes iallfall han kunne ha ringt og sagt at det var slutt.
Jeg dro til leiligheten hans, men så ikke spor etter ham.
Mr. Holmes, jeg tror faktisk...
...at jeg spiste middag...
...med et gjenferd.
Mr. Holmes?
- Med et gjenferd, Mr. Holmes! - Kjedelig... Nei.
Fascinerende. John, våkne!
Jeg ber om unnskyldning for ham. Så uhøflig.
Jeg hørte med huseieren. Den som bodde der, var død.
Hjerteanfall. Og der sitter vi og spiser middag, ei uke seinere.
Så fant jeg dette på nettet. Et praterom.
For jenter som tror de dater menn fra åndeverdenen.
Bare rolig. Gi meg ti minutter.
- Hva heter hunden din? - Hvis du vil...
John, våkne.
Vi er...noe.
- I gang? - Ja, nettopp.
Pent. Pen kåk.
Ser du noe? Noen ledetråder, Mr. Holmes?
designerbord stol... sitte... skinn... soooove
high tech... høyttaler-sak
død... skalle... dødet?
tre... et eller annet? egg... stol... sittedings?
pleier... klient... offer?
Skal bare ta fram noe.
- Går det bra? - Ja da. Han tråder.
Han tråder etter ledere.
Mr. Holmes?
- Mr. Holmes! - Jeg ringer politiet.
Dette er den berømte Sherlock Holmes og John Hamish Watson.
Hva gjør du? Du må ikke kontaminere...
...åstedet.
Nettopp.
Heisan, sveisan!
- Greg? Er det Greg? - Taxien venter. Jeg fikk ordnet opp.
Pingler. Dere varte ikke til stengetid engang.
- Kan du hviske? - Nei!
Kom.
Takk for...du vet...
- ...i går. - Det var grusomt.
Jeg skulle late som, men du har rett.
Den dama, Tessa, datet et gjenferd. Kjempeinteressant sak.
- Bortkastet sjanse. - Ja vel.
Går det bra?
Det er akkurat som før i tiden. Jeg har lagd din yndlingsrett.
- En siste gang. - Det er ikke slutt.
- Jeg kommer på besøk. - Det sier alle.
Det er annerledes nå enn da vi trodde han dro.
- Giftermål forandrer alt. - Gjør det?
Selv om du ikke tror det.
Det er en ny fase i livet. Man får ny omgangskrets.
Og de gamle vennene glir vekk.
- Det vil ikke skje. - Har du funnet den rette...
- ...er ingenting bedre. - Det vet jeg at jeg har.
- Hun er herlig. - Jeg er enig.
- Du, da? - Jeg?
- Trodde du at Mr. Hudson var rett? - Nei.
Vi var stormforelsket. Jeg visste det ikke ville gå, men ble dratt med.
Så flyttet vi til Florida.
Det var utrolig, men jeg ante ikke hva han drev med.
Narkotika. Han styrte et... Hva heter det nå igjen?
Et kartell. Han ble involvert med noen fæle typer.
Så fikk jeg vite om andre damer. Jeg ante ingenting.
Da han ble arrestert for å ha skutt hodet av en fyr,-
- ble jeg lettet.
- Ja. - Vi var veldig tiltrukket av hverandre.
Vi kunne ikke la være å ta på hverandre...
- En natt... - Var det Sherlock?
Det er Sherlock.
"Han ødela livene våre og får medalje."
"Ubesvarte spørsmål: Hvorfor døde gutten min?"
JEG DATET ET GJENFERD.COM
Det kommer til å bli flere. Flere offer - kvinner.
Gjenferd pleier å hjemsøke samme hus, men dette pendler.
Ikke du. Ikke du. Ikke du.
Ikke du. Ikke du, du, du eller du.
Ikke du. Ikke du.
- Hei. - Gail.
Charlotte.
Robin.
Vicki.
- Hvor møttes dere? - Puben.
- Helsestudio. - På bussen.
- På nettet. - Navn? Hans navn.
- Oscar. - Mike.
- Terry. - Love monkey.
- Hjemme hos dere? - Hos ham.
Adresse?
Det skjedde ikke noe, men det var...veldig romantisk.
Fire kvinner på fire kvelder. Hva var det med ham?
- Han lyttet. - Han var søt.
- Han hadde en herlig... - Går det bra?
- Maten ble kald. Mrs. Hudson blir sur. - Ikke nå.
- Unnskyld. - En herlig væremåte.
Ulike navn, ulike adresser... Beskriv ham.
- Kort, lyst hår. - Mørkt, langt hår.
- Rødhåret. - Jeg vet ikke.
Han hadde maske på.
Han fant identiteter i dødsannonsene.
Enslige menn. Han brukte leiligheter han visste sto tomme.
- Gratis kjærlighetsrede. - Kvalmt.
- Grusomt. - Ekkelt.
- Smart. - Drittsekk!
- DRITTSEKK! - Hei, Tessa.
Ingen vil vel være i en død persons hus.
Ikke før det er blitt ryddet, i alle fall.
Han kler seg ut, stjeler mannens hus og identitet...
- Men bare for en kveld. - Han er ikke et gjenferd.
Han er en døgnflue.
Hva var han på leting etter? Yrke?
- Gartner. - Kokk.
- Jeg jobber som vekter. - Hushjelp.
Dere jobber for samme person.
Nei, ikke samme arbeidsgiver. Pokker! Vi klarer dette...
- Fritidssyssel? - Leirdueskyting.
- Kino. - Vin foran tv-en.
Spøkelseshus.
- Sminke? - Clarins.
- Maybelline. - Ingen.
- Billig. - Parfyme?
- Chanel. - Chanel.
- Estée Lauder.
- Drømmemannen? - Clooney.
- Hjemmekjær. - En som liker å kose.
- Omsorgsfull. - Ti ting: En som ikke må hevde seg.
To: En som ikke definerer seg ut ifra hvor mandig han er.
Det må finnes en fellesnevner. Ingen anmeldte noe stjålet.
Vekter, gartner, kokk, hushjelp... Han klatrer blant tjenestefolkene.
Tenk nå. Hvis ikke...
- Har dere en hemmelighet? - Nei.
Bingo! Alle har hemmeligheter. De svarte for kjapt.
- Må gå. - Ha det.
- Noen hemmeligheter forblir det. - Kos deg i bryllupet.
- Hvorfor date uten å ringe tilbake? - Det er jo åpenbart.
- Hva? - Han er mann.
- Hvorfor ta ulike navn? - Kanskje han er gift.
Gift. Ganske åpenbart, faktisk.
Døgnflua ville unnslippe samlivets kvelende svøpe.
I stedet for endeløse tv-kvelder eller kjedelige grillfester-
- brukte han list og lempe til å sjekke damer. Han var...
Jeg burde nok ha fortalt om "elefanten i rommet".
Uansett viser det enda tydeligere hvor uvurderlig John er.
Jeg leser åsteder slik han leser folk. Det er det som gjør meg spesiell.
Men skulle noen av dere trenge oss,-
- kan jeg finne morderen, men John Watson kan redde liv.
Det vet jeg. Han har ofte reddet mitt.
Denne bloggen er historien om to menn og deres ganske tåpelige eventyr.
Mord, mysterier og mye rabalder.
Men nå begynner en ny saga.
Et større eventyr.
Mine damer og herrer, ta glasset og reis dere.
I dag begynner eventyret om Mary Elizabeth Watson-
- og John Hamish Watson.
De som er årsaken til at vi alle er...
Hva sa du? Du sa jo-
- John Hamish Watson. Det sa du. Du sa "Hamish".
Det er den berømte Sherlock Holmes og John Hamish Watson.
Hvordan visste du mellomnavnet? Han sier det aldri. Han hater det.
- John H. Watson? - Stemmer.
- Henry? Humphrey? - Klapp igjen.
- Higgins? - Gå vekk.
Det gikk flere år før han betrodde meg det.
- Min fødselsattest? - Jepp.
Men kvinnen visste det.
Hamish.
John Hamish Watson. I fall dere ser etter navn til barn.
Men hvor hun er, vet ingen.
Ut av hodet mitt. Jeg er opptatt.
- Det har vært offentliggjort én gang. - Må det stå på innbydelsen?
Du heter det. Det er vanlig å ha det.
Kos deg i bryllupet.
- Kos deg i bryllupet. - Du hadde sett en innbydelse.
Knapt 100 hadde sett den, og Døgnflua datet 5 kvinner.
Én person som inngår i begge grupper. Det kan være en tilfeldighet...
Hva pleier vi å si om tilfeldigheter?
- Universet er sjeldent så lat. - Sannsynligvis...?
...anstrengte noen seg for å finne ut mer.
De løy, antok falsk identitet og hadde ondt i sinne.
- Og...? - Intelligens. Planlegging.
Og enda viktigere.
Døgnflua...
...er her.
Unnskyld...
- Nytt glass? - Ja takk.
Noe kommer til å skje her.
- Altså... - Når som helst.
- Du har kontrollen. - Vi hever glasset.
- Flott. Takk. - Ikke mist den.
Vi setter oss.
Man skal jo gi seg mens leken er god og folk fremdeles ler.
Et godt råd jeg skal prøve å huske, men...
Nå kommer del to, som er mer interaktiv.
Jeg går rundt og lager litt liv.
Hvem ville dra i et bryllup? Hvem ville anstrenge seg for...
DØGNFLUA?
- Alle. Bryllup er helt topp. - Hva gjør han?
- Det er noe i veien. - John er også helt topp.
Det kan man ikke si for ofte. Jeg kan prate hele natta om-
- hvor varierte og intrikate hans... gensere er. Han kan lage mat.
Han gjør noe...med erter...
En gang. Han, eller en annen. Han synger godt. Noen gjør det.
Det er for mange. Unnskyld. For mange vitser om John.
- Forsett. - Hvor var jeg?
- "Går svært langt." - Talen, ja!
- Nå snakker vi om... - Alt dette peker mot...?
Mord. Unnskyld, sa jeg "mord"? Jeg mente "giftermål".
Nesten likt. Begge kjenner hverandre. Det slutter når én dør.
Mord er raskere.
Janine? Pen nok?
Kjæresten har nytt undertøy og blåser i hvordan han ser ut i dag.
Han går hjem alene. Han er nerd, og de er takknemlige sjeler.
- Jeff, toalettet. Doet, nå, takk. - Greg.
- Hvorfor? - Din tur.
Steng alle utganger.
Blir talen ferdig? Vi må skjære opp kaka.
Han tåler ikke at jeg for én gangs skyld prater. Vatikanske kameer.
- Hva betyr det? - Klart skip. Noen kommer til å dø.
Begrens dem. Begrens dem...
Nei, ikke du!
Det er alltid du.
John Watson, du holder styr på meg.
- Hva skal jeg gjøre? - Det er alt gjort. Ikke løs drapet.
Redd livet. Beklager. Det var bare en digresjon.
Vi leker en lek. Vi leker mord.
- Sherlock... - Hvis noen skulle myrdes i bryllup...
- ...hvem blir det? - Du ligger nok godt an.
Kan noen flytte Mrs. Hudsons glass?
Hvem kan man bare drepe i et bryllup?
MÅL?
De fleste kan drepes hvor som helst. Jeg har ofte drept venner i hodet.
John hadde fått gift. Han spiser alt mulig.
Du gir ham litt av gangen. Han mistet en hel dag en gang.
Lestrade er lettdrept.
Jeg har nøkler til min brors hus og kunne lett kvalt ham.
- Han er full, hva? - En gang til: Hvem kan bare drepes her?
En sjelden drapsmulighet. En som ikke går ut ofte.
En som gjør et unntak for en forhåndsplanlagt begivenhet.
Må være en unik sjanse.
Å drepe folk offentlig er vrient, så drap hjemme er umulig.
En som bor utilgjengelig til eller på ukjent sted. Svært privat.
Besatt av personlig sikkerhet. Kanskje en som er truet.
- Hvem er major Sholto? - Han kommer neppe.
- Hvor bor du nå? - Langt av lei.
Pressen var nådeløs. Han blir oftere truet enn deg.
- En enstøing med få tjenestefolk. - Gartner.
Bytter ofte vektere.
Alle hadde nok taushetsplikt.
- Hemmeligheter? - Nei.
En spørsmål gjenstår: Hvordan drepe foran alle?
- Det er planlagt. - Mr. Holmes!
- En hodeløs nonne hvis du har rett. - Den usynlige mannen.
Med usynlig kniv. Han som ville drepe gardisten.
Sted
Øvelse
Ikke bare planlagt, men øvd på.
Nå tar vi en liten pause. Skål for brudeparet!
Sholto blir myrdet. Jeg vet ikke av hvem eller hvordan.
- Unnskyld, la meg få komme forbi. - Bli her.
Unnskyld, la meg få komme forbi.
Her kommer jeg!
- Har du glemt romnummeret?! - Noe måtte slettes.
207.
Major Sholto?
- Major Sholto? - Vil noen drepe meg, er jeg klar.
- Slipp oss inn. - Spark inn døra.
Jeg har en pistol i hånden og inngrodde reflekser.
Du er ikke trygg på et låst rom.
Usynlig mann med usynlig kniv.
- Jeg vet ikke hvordan han gjør det. - Finn det ut.
- Unnskyld? - Du er den berømte Holmes. Løs saken.
Si hvordan, så åpner jeg.
Vi har ikke tid til å tulle. Åpne! Du er i fare.
Dere også hvis dere blir her. Gå vekk.
Trass i ryktet mitt liker jeg ikke utilsiktete følgeskader.
- Løs saken. - Kan ikke.
- Nå betyr det noe. - Hva? Hold styr på kona.
Hun har rett. Faktisk. Du kan ikke løse gåter.
Du er en diva. En mann kommer til å dø der inne.
Det er alvor. Løs saken!
Han er også diva. Ingen kommer for å drepe deg.
Du ble drept for flere timer siden.
- Hva sa du? - Ikke ta av deg bandolæret.
Bainbridge ble stukket lenge før vi kom, gjennom bandolæret.
Det sitter stramt og høyt. Man merker ikke at et tynt blad stikkes inn.
- Bandolæret holder såret sammen, og... - Nettopp. Forsinket effekt.
Da rekker man å skaffe alibi. Major Sholto?
Jeg vil drepes av uniformen min. Det passer jo bra!
Han løste saken. Nå må du åpne.
Jeg burde ikke hatt denne. De ga meg dispensasjon.
Jeg kunne ikke tenke meg å leve uten den, og nå trenger jeg ikke det.
Når så mange vil se deg død, burde man ikke stritte imot.
Hva du enn gjør, må du slutte, ellers sparker jeg inn døra.
- Mr. Holmes, vi er nok ganske like. - Jeg tror det.
- En tid å dø... - Ja visst.
Når tiden er inne, bør man akseptere det.
- Som en soldat. - Ja, men ikke i Johns bryllup.
Noe sånt ville vi aldri gjøre, du og jeg.
Ikke mot John Watson.
- Jeg slår den inn. - Trengs ikke.
- Jeg trenger legehjelp. - Jeg er legen din.
- Ta det rolig i vendingen. - Hvorfor må vi øve?
Vi skal danse offentlig, og du har ikke peiling.
Du er en god lærer og flink til å danse.
- Du skal få høre en hemmelighet. - Ja.
- Jeg elsker å danse. - Seriøst?
Det trengs aldri i jobben, men jeg lever i håpet.
Jeg ønsker at du ikke var... Hva du nå er.
Ja.
Bra at du dro ei dame med mordere overalt.
En nesten-morder. Han overdriver alltid. Umulig å leve med.
Sherlock? Her har du ham.
Fotografen. Utmerket Takk.
Kan jeg ta en kikk på kameraet?
- Hvorfor? Jeg var nesten hjemme. - Du skulle ha kjørt fortere.
Ja. Så bra. Nå ser man det tydelig.
Skal du si det?
- Se selv. - Se hva?
- Er morderen på bildet? - Se hva som ikke er på bildet.
- Ikke på noen bilder. - Sherlock, det med å briljere...
Det er alltid en som ikke er på noen bryllupsbilder,-
- som kan gå overalt med ei veske full av utstyr.
Man ser ikke ansiktet.
Man ser bare...
- ...kameraet. - Hva gjør du?
Jonathan Small, fotograf-vikaren. Vi har kalt ham Døgnflua.
Broren var blant soldatene som døde i strid.
Johnny ville hevne seg og fant det han trengte hos Sholtos ansatte:
En bryllupsinvitasjon. Sholto var nødt til å gå ut.
Han planla alt og øvde på drapet.
Han finslipte hver detalj.
Genialt og nådeløst. Antagelig monoman.
Men bildene er ganske bra. Her er alt du trenger.
Du burde nok pågripe ham.
- Har du alltid håndjern på deg? - Rolig...
- Det er ikke jeg som bør pågripes. - Jeg pågriper ingen.
Det er Sholto som er morderen. Jeg burde ha drept ham raskere.
- Ikke prøvd å være så slu. - Du burde ha kjørt fortere.
Ja...
Mine damer og herrer, en siste ting.
Beklager avbruddet. En krise oppsto og ble håndtert.
Viktigere er det at to avla løfter.
Jeg har aldri avlagt et løfte i hele mitt liv.
Nå skal jeg avlegge mitt første og siste løfte.
Mary og John...
Uansett hva som kreves eller hva som skjer,-
- sverger jeg på at jeg alltid vil stille opp.
For dere alle tre... Unnskyld, for dere to.
Alle to. Begge. Jeg talte feil. Men nå skal vi danse.
Spill opp igjen! Da danser vi. Ikke vær sjenerte.
Dans, takk. Flott. Beklager. En slutning for mye.
- Økt matlyst. Endringer i smak... - Jeg valgte vinen, men den er grusom.
Du kastet opp i morges, tenkte det var nerver og ble sint da jeg nevnte det.
- Du viser alle tegnene. - Tegnene?
Tegnene på tre. Du burde ta en graviditetstest.
- Statistikken for første trimester... - Klapp igjen.
- Unnskyld.
- Han vet det. Jeg er jo lege! - Du har fri i dag.
- Ingen panikk. - Jeg får panikk.
Ingen panikk. Det er ingen grunn til panikk.
- Det vet du? - Ja visst.
- Dere er supre foreldre. Dere har øvd. - Øvd på hva?
Jeg blir overflødig når dere snart får en ordentlig baby.
- Går det bra? - Ja da.
Dans, da. Vi kan ikke stå og prate, folk begynner å lure.
- Du, da? - Ikke alle tre. Det finnes grenser.
- Kom, ektemann. - Dette er vel ikke vals?
- Slapp av. Jeg har kurset ham. - Med gardinene for.
Mrs. Hudson kom inn en gang, så begynte ryktene.
Tekst: Håkon J. Wikeland www.undertext.com